Tidligere på Black Lightning...
Alt i orden?
Jeg er helt fin.
- Hva skjer? - Jeg sa det du ville høre.
Fjorten av vaksinebarna overlever.
Jeg kom meg forbi stresskoffertens brannmur. Se.
Jeg kan ikke lokalisere dem nøyaktig, men det er fire metaer her.
Nå begynner det.
Jeg var arkitekten bak det opprinnelige vaksineprogrammet i Freeland.
Da det ble avsluttet, dro jeg til Markovia for å lage et meta-program til dem.
Jeg vet allerede at det er metamennesker på klinikken.
Men ingen vet hvor de er, unntatt jeg.
Du får metaene og mer makt enn du noen gang har fantasert om.
Jeg sa jo at du ikke hadde ryggrad.
BOKEN OM HEMMELIGHETER
TREDJE KAPITTEL RETTFERDIG OG URETTFERDIG
Beklager. Jeg...
Jeg tror Jen trenger alenetid.
Khalil var hennes første kjærlighet. Hun så ham lide og dø.
Det er tøft.
Ja, derfor mener jeg vi må stille opp for henne.
Hun sa hun ville være alene.
For å røyke?
Jeg vet det.
Hun har kuttet kraftig ned siden terapien med Perenna.
Jeg tror hun vil ha tid til å være alene.
Det er fint, helt til det ikke er det.
Isolasjon fører til depresjon og avhengighet.
Jeg tror hun trenger familien nå.
Du og pappa tror alltid dere vet vårt beste.
Men hva om det er feil?
Hva om vi en gang imellom vet hva som er best for oss?
Anissa! Herregud.
Slipp meg!
Vennen! Slipp meg!
Nei!
Anissa!
Herregud. Ikke rør deg.
Det går bra.
- Jeg fikk bare luften slått ut av meg. - Du blør.
Jeg sa det går fint.
Greit.
Bli her.
- Jeff? - Hei.
Drar vi ut tiden ennå, eller kan vi dra tilbake?
Vi ble angrepet.
Hva? Hvem? Hvor er dere?
Parkeringsplassen utenfor butikken.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
- De er borte, men Anissa er skadd. - Nei.
Kom dere vekk fra gatene. Bruk tunnelene.
Det er en inngang ved t-banestasjonen rundt hjørnet.
- Husker du hvordan du bruker den? - Ja.
Jeg møter dere der.
Jeg vet at han virkelig elsket deg.
Jeg elsket ham også.
Beklager, jeg må hjem, men...
...hvis du trenger hjelp med begravelsen, bare ring meg.
Jennifer...
...jeg har ikke råd til å begrave ham.
Knapt noen centimeter inn.
Du må ha holdt pusten instinktivt
og blitt ugjennomtrengelig.
Men jeg ble likevel truffet, og det var det som slo luften ut av meg.
Det fant jeg ut selv.
Jeg tar på litt salve.
Eneste grunn til Odell kan ha vært der, er om han overvåker Lynn.
Den jævelen.
- Så han vet at... - Ikke nødvendigvis.
Systemet mitt fjernsjekker om det er lytteutstyr i huset.
RENT
Det betyr antakelig at han følger etter deg.
Hvorfor ville noen ta mamma?
Mange foreldre har barn i kuvøser,
og noen av dem døde.
Vi må tenke på Tobias.
På grunn av Khalil?
Fordi Tobias kan stå bak alle jævlige ting som skjer i Freeland.
Det kan være Odell.
Lurer oss... så hun skal føle seg takk skyldig?
Pokker.
- Jeg burde ta ham hardt. - Dårlig idé.
Lynn burde dra og snakke med ham.
Hun er verdifull for ham. Handlingene hans viser det.
Og du svarer ikke for meg. Jeg drar.
- Hva med bilføreren som slapp unna? - På saken alt.
Jeg har hacket overvåkingsvideoen fra parkeringsplassen.
Greit. Si ifra når du finner ham.
Vær rask.
Hvorfor følger noen etter meg?
Følger du etter hele familien min? Forskningsteamet?
Og jeg trodde du var glad for å leve
og ville takke meg for at jeg reddet livet ditt.
Jeg takker deg.
Hvordan går det med datteren din?
Bra.
De skjøt henne ikke. Hun besvimte så det så slik ut.
Heldig.
Dr. Stewart, du har vært uvurderlig for kuvøsebarna,
men du er fremdeles ikke ærlig med meg, og det har jeg ikke tid til.
Kavanaugh.
OM KRIGEN
Alle kuvøsene er plassert. Personene inni dem puster ennå.
Og teamet som flyttet kuvøsene?
Tok en enveistur med Cutter. Ingen vet hvor de er.
Glimrende.
- Hva er galt? - Ingenting.
Hvorfor har du bandasje?
Mamma og jeg ble angrepet da jeg ikke fulgte med.
De skjøt meg og kidnappet nesten mamma.
Herregud.
Jeg forstår bare ikke hvordan jeg kunne la det skje.
Hva som helst kunne skjedd mamma.
Det skjer ikke igjen. Vit det.
Vi er heldige at hun lever.
Jeg lot Tobias drepe Khalil.
Det var ikke din skyld.
Hvordan går det?
Hvordan det går?
Skjønner ikke hvordan jeg kan ha det så vondt og ikke blø.
Jeg vet ikke hvordan det føles å miste Khalil, men...
...jeg vet hva smerte er.
Du skal vite noe, Jen.
Smerte gjør deg ikke svak. Det gjør deg sterk.
Og tap gjør deg takknemlig.
Skjønner du?
Kanskje en dag.
Du får se.
Jeg vet ikke helt.
Jeg besøkte Khalils mor.
Hun er bare en stor klump med smerte.
Har ikke engang råd til å betale for begravelsen.
Jeg er bekymret for Jen.
Jeg også.
Hun sørger hardt, Jeff.
Jeg vet det.
Hun ønsker hevn like hardt.
Ja, jeg kjenner blikket.
- Vet det. - Hun må distraheres.
Gambi fikk meg fokusert på historie. Vi må finne noe til henne.
Kanskje begynne på skolen igjen. Hun hater hjemmeundervisning.
Nei. Hvis kreftene kommer ut...
Hun kontrollerte dem godt nok til å gjemme seg fra oss og Tobias.
Det er sant, men...
...omgitt av tenåringshormoner... Jeg vet ikke.
Vi burde snakke med Perenna.
Drar hun på skolen igjen,
får hun iallfall større sjanse til å være normal.
Hva mener du med "være normal"?
Hvordan skal jeg vite det?
Jeg giftet meg med deg.
Hva sa du?
Ja?
Pappa, jeg er klar til å ta Tobias.
Gi meg en drakt om du vil.
Jen...
Jeg har vært ute etter Tobias veldig lenge.
Det er ikke enkelt. Og veldig farlig.
Samme det. Han burde ikke puste, og jeg vet jeg kan endre det.
Du vet ikke hva du sier.
Jo, det gjør jeg.
Jennifer, evnen til å gjøre fantastiske ting
kommer med ansvaret for å gjøre det rette.
Hevn er ikke det rette, men rettferdighet er det.
Har du hørt om et øye for et øye?
For en som Tobias er hevn rettferdighet.
Jeg vet hvordan du har det. Tro meg, jenta mi.
Men jeg vet også at kreftene våre overlader følelsene våre og omvendt.
Khalil...
...måtte han hvile i fred...
...lot følelsene ta overhånd og angrep sin egen skole.
Du må ikke gjøre samme feil.
Og jeg vet...
Jeg vet han ikke ville ønsket det.
God aften.
Vi har et problem.
Markovianerne er i Freeland og prøvde å kidnappe dr. Stewart.
De ønsker hennes metamenneske-ekspertise.
- Min konklusjon også. - Vet de at jeg er her?
- Uvisst. - Pokker.
Vi kan beskytte deg.
Hvis? Det er alltid et hvis.
Markoviansk etterretning er kjent for å være nådeløs og målrettet.
Jeg vedder på at de vil ha kuvøsebarna og at de vet hvor de er.
Hvis du kan flytte kuvøsebarna sikkert,
blir du beskyttet og omplassert.
Selv om jeg gjerne vil ut herfra,
vil jeg nødig se hva som skjer om jeg skuffer deg.
Ja, jeg er forskningens Beethoven, men dr. Stewart er Mozart,
og du trenger oss begge for å holde kuvøsebarna i live hvis du flytter dem.
Du skremte meg.
Er det noe du vil si til meg?
Du ville ikke ha meg i drakten.
Og nå er Anissa i en. Jen ser ut til å være på vei.
- Er du sint på meg for det? - Ikke nå, Jeff.
Hva er det?
Vi snakker ikke om dette. Det er som det er.
Vi oppnår ingenting med å snakke om det.
Greit.
Jeg går opp igjen.
Jeff...
Jeg har tatt noen valg jeg angrer på.
Men du er ikke et av dem.
Og når du ikke er en god mann, er du en flott mann, og jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
- God natt. - God natt.
Kate sa det var en ny pasient? Vent. Det står ikke her.
Nei. Rom tre.
Hei.
Jeg skal sette deg i gang.
Jeg heter Anissa Pierce.
Jeg heter Monique.
Etternavn?
Bare Monique.
Ja vel.
Greit.
Jeg skal undersøke øyet ditt. Se rett frem.
Jeg tror ikke kuttet må sys.
Har du hodepine?
Nei.
Ser du uklart eller dobbelt?
- Nei. - Bra.
Så hvordan skjedde dette?
Jeg vet ikke. Jeg tror jeg bare falt ned trappen.
Dette ser ikke ut som fallskader.
Det er ok. Du kan snakke med meg.
Jeg sa jo at jeg ikke vet. Kanskje jeg bare besvimte eller noe.
"Eller noe?"
Er du sikker på at du ikke vil si hvem som gjorde dette?
- Så jeg kan skaffe deg hjelp? - Jeg sa aldri at noen gjorde noe.
Greit.
En lege kommer snart.
Vi registrerer henne ikke.
Hvorfor ikke?
Hun er samboer med en som heter Rayvon.
Han er leder i De hundre-gjengen.
Vi ser en annen vei, og alle får leve.
Det er noe dritt, men hva kan vi gjøre?
Hei. Jeg heter Trevor Roger.
Gi henne et øyeblikk. Jeg har en følelse...
Metamenneske i sikte.
HELT
- Hei. Ser bra ut. - Takk.
I orden. Du kan gå.
- Hei. - Hei.
Står til?
- Hei. - Hei. Hvordan går det?
- Hei. - Hei. Godt å se deg.
Hei, boo.
- Ha en fin dag. - Takk.
- Godt å se deg. - Takk.
- Så godt å se dere. - Greit.
Jeg er så glad jeg ga deg nøkkel.
Skal vi spise lunsj, eller er du for trøtt?
Nei, jeg sover ikke bort fridagen.
Hvor fikk du denne fra?
Butikken jeg jobber i.
Har de Black Lightning-tegneserier?
Ja. Thunder også.
Hva er det?
Ingenting. Det er bare kult.
Gi meg et øyeblikk, så er jeg klar.
Greit.
Hva?
HVIL I FRED, KHALIL
INGEN KAN ERSTATTE DEG
Hør her. Det er din andel.
- Hvem er det? - Ta henne!
Jeg har hørt om deg.
Ja, du kalles Svarttrosten på gata.
Du vet jeg ikke kan la deg ta pengene.
Jeg er ikke her for pengene.
Men takk.
- Rayvon. - Gå inn igjen.
Jeg har hørt at du liker å legge hånd på damer.
Så legg hånd på meg.
Jeg skal gi deg et råd:
Ikke få meg til å komme tilbake hit.
Drep den hurpa!
Nei, ikke ta ned dette.
Vær så snill, ikke ta det ned.
Rektors ordrer.
Anissa.
Anissa?
Røff kveld.
Så røff at du må leges til du besvimer?
Jeg er en tosk.
Jeg gjør alt...
...pappa sa ville få meg drept.
Jeg vet at du vil gjøre gode ting.
Men du må tenke på hvor ille det blir for familien din
om du mister livet.
Det gjør jeg.
Og hvor bortkastet det blir om du mister det livet
før du har sjansen til å bygge det.
- Kondolerer. - Takk.
- Vi støtter deg. - Kondolerer, Jen.
Kom igjen. Unnskyld meg.
Hva gjør dette her?
Det er et minnested for en elev som døde på tragisk vis.
Jeg vet hva det er. En upassende elevdekorasjon.
Og du kan lese gjennom elevhåndboken etter du tar den vekk.
Du kan gjemme deg bak håndboken og alle regler,
men saken er vel at du verken liker ham
eller noen av oss.
Dette er ingen diskusjon, unge dame. Vekk, folkens.
- Tilbake til klasserommene. - Jo visst.
For enten du liker det eller ikke, betyr svarte liv noe.
- Ja. - Khalils liv betydde noe.
Du er på tynn is.
Du er rasist.
Det stemmer.
Så beleilig.
Når du vil vinne en diskusjon, rop "rasist".
Mens dette er et minnesmerke til ære for et gjengmedlem som angrep skolen.
Ta ned dette nå,
ellers fjerner jeg deg og ødelegger det.
Du kan ikke fjerne ham fra oss eller få oss til å glemme ham.
Alle som står her er bare ett uhell fra
å bli noen de ikke skulle bli.
Dette er din siste sjanse.
Kan noen her si at om de ble lamme
og fikk sjansen til å gå igjen, ikke ville tatt den?
Vi er alle i kuvøser.
Akkurat som barna på nyhetene.
Fanget av et system som driter i oss,
drevet av folk som deg.
Ja!
Ta henne.
Kom igjen.
Unna vei.
- Det går bra. Vær sterke. - Gå til timen.
Nei. Ingen kneling.
Og legg bort mobilene.
Legg bort mobilene.
Dere vet vel at dette er ulovlig samling?
Dere bryter elevreglene.
Kan du be dem gå til klasserommene?
Høres ut som rektors jobb.
Ja.
Tuller du med denne sinnssyke hurpa?
Hvorfor i svarte slipper en så forstyrret ut av fengsel igjen?
- Hei til deg også. - Jeg sørger for at hun oppfører seg.
Vi trenger henne ikke.
Om et par måneder er kuvøsebarna 100 %.
Hvis du kan fortsette denne kursen.
Og det kan vi dessverre ikke. Kuvøsene må flyttes,
og dr. Jaces simuleringer trengs igjen for å stabilisere personene til flytting.
Din ekspertise trengs selvsagt også.
Jeg sa det til ham fordi det stemmer. Du kan takke meg senere.
Så du flytter dem enten jeg hjelper eller ikke.
Korrekt.
Du...
Jeg trodde ikke du fantes.
Det er til Khalils begravelse.
Tuller du bort pengene, kommer jeg tilbake.
Her.
- Hvor er Anissa? - Vet ikke. Men dette kunne ikke vente.
Føreren i kidnappingsforsøket på Lynn...
Yuri Bakonov fra markoviansk etterretning.
Øst-Europa, ikke sant? De har vært i nyhetene.
Fordi de er spesielt ambisiøse og brutale.
Hvorfor skulle Markovia kidnappe Lynn?
Du kan spørre ham selv.
Jeg sporet ham til et lokale utleid til markovianske myndigheter.
Satellitten viser bare fem vakter, lett bevæpnet.
Da er han min.
Drep ham!
UKJENT INNKOMMENDE ANROP
Unnskyld meg et øyeblikk.
Ja?
Jeg har noe til deg.
Eller faktisk noen.
Vi snakker om drapsforsøk og kidnapping.
Hadde nettopp den første av tre operasjoner.
Når han kommer hjem, er ikke Monique der.
Jeg fulgte opp med henne på fridagen din.
Hun flyttet ut.
Får rådgivning og et nytt liv.
Så bra.
- Alt synes å være i orden. - Du lot vaktene ta datteren min.
Gi dette til Jamie i regnskap.
Er du her for å slå meg?
- Du kunne bare kommet til meg. - Hun var forstyrrende.
Og for å gjøre saken verre,
kalte hun meg rasist foran alle elevene.
Jeg måtte gjøre noe, og jeg gjør kanskje mer.
Du får ikke fram poenget ditt ved å utvise henne.
Jennifer stiller bare spørsmål ved
om du har perspektivet og følsomheten for dette fellesskapet.
- Og det gjør mange elever og lærere. - Greit.
La oss være ærlige.
Du antar at fordi jeg er hvit, har jeg hatt et bedre liv.
Og det er den mest rasistiske tanken.
Nei. Faren din var en respektert journalist.
Min var heroinslave,
og moren min døde av en overdose mens faren min så på.
Men tvilen kommer deg til gode ulikt selv en rik svart mann.
Det er det de ungdommene står overfor.
Jeg synes ikke synd på dem.
Virkelig ikke, for jeg måtte sove på gata og spise hundemat.
Hundemat. Men ingen synes synd på meg. Hvorfor ikke? Fordi jeg er hvit.
Hvite menn i USA i dag kan dra til helvete og ingen bryr seg.
Fin samtale.
Neste gang velger jeg filmen.
- Likte du den ikke? - Den var så voldelig.
- Jeg elsker å se damer slåss. - Hva om ingen slåss?
Herregud. Se.
- Kan jeg hoppe? - Vær så god.
- Beklager. - Klager jeg?
Jeg beundrer spontaniteten din
og tørsten på livet.
Du er tydeligvis en dyp person. Jeg gleder meg til å bli bedre kjent.
Det er du som alltid stikker av uten forklaring.
Og jeg presser deg aldri, jeg respekterer privatlivet ditt.
Vent nå litt. Kanskje det kom ut feil.
Det siste jeg vil gjøre nå er å krangle med deg.
Skifter øynene dine farge?
Hva?
- Er alt i orden? - Ja da.
Nei, de er de samme. Trodde et øyeblikk de var lysere.
Det var vel lyset.
Du...
Jeg har tenkt mye på oss.
Og jeg vil at du skal møte familien min.
Kan du komme på middag?
- Nei, beklager, jeg kan ikke. - Jeg har ikke engang sagt når.
Når jeg er med deg, kan jeg ikke kontrollere meg selv.
Jeg vet det, og elsker det.
Du forstår ikke.
Så forklar. Jeg lytter.
Jeg må gå.
Sa jeg noe galt?
Grace! Hva gjorde jeg?
Taktiske team angriper folk i Freeland.
Noe om det i stresskofferten?
Ikke så langt. Men jeg har noe å vise deg.
Så ifølge stresskofferten
samsvarer dette i tid med et meta-forskningsprogram ved...
FIRE FANGER DREPT I RØMNINGSFORSØK
Leavenworth. Så tok ASA de vellykkede forsøkspersonene.
Ja. Og de forsøkspersonene var skjulte agenter en stund,
- men de begikk ugjerninger. - Som aldri kom ut.
De kan ikke ha hatt en vaksineskandale og krigsforbrytelser.
Fingeravtrykkene matcher.
Ble de Leavenworth-forsøkspersonene til hemmelige agenter?
Det er nøyaktig de samme
inni de kuvøsene vi tok ut av kjelleren på klinikken.
Perfekt. Godt jobbet.
Ja.
HENDERSON - Markoviansk fører hadde diplomatisk immunitet.
Måtte slippe ham løs. Allerede på fly hjem til Markovia.
Begravelser... Må snakke med deg. Kommer innom senere.
- Vi må gå. - Nei.
Jennifer...
Jeg klarer ikke å se på at han blir senket i jorda.
- Jen... - Vennen...
Du må være rolig.
Jeg går ikke ut.
Hvis jeg blir i bilen, blir det ikke virkelig.
- Vennen... - Nei.
Se på meg.
Uansett hvor vondt du har det, er du fremdeles en Pierce.
Du sier ja. Vi sier ja.
Vi sier ja fordi det betyr noe.
Vi sier ja fordi vi hedrer dem vi elsker,
fordi vi er lojale mot deres minne
og verken gir opp dem eller oss selv.
Ikke sant?
Jo.
Grace?
Grace, det er meg.
Er du sikker på dette?
Før de var metaer var de faktisk dømte mordere.
Morderiske psykopater. De er de verste.
Hvor snart får du åpnet disse dunkene?
Jeg aner faktisk ikke.
Unnskyld?
Denne teknologien er eldgammel. Bokstavelig talt skruer og spikere.
Hører hjemme på et museum. Jeg aner ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg vet hvem som vet det. Avbryt ordren om å avlyse dr. Jace.
Hun skal bli en mer permanent gjest.
Jeg skal få ham til å betale, Khalil. Det lover jeg deg.
Jeg skal legge Tobias Whale i jorda.
Akkurat som deg.
Tekst: Gry Viola Impelluso